Ara vostè és administrador diocesà de Terrassa fins al 12 de juny. A partir d’aquest dia, el mateix Sant Pare o el Col·legi de Consultors nomenarà un nou administrador. La previsió és que, en uns mesos, el pontífex nomeni ja un nou bisbe titular de la diòcesi vallesana. Personalment li agradaria que Salvador Cristau fos el seu successor a Terrassa i que el Papa el nomenés bisbe titular?
Vostè va destacar dissabte 17 d’abril, quan la Nunciatura va comunicar el nomenament, els fruits en la pastoral vocacional especialment del sacerdoci, amb el nou seminari, així com el treball de Càritas i amb els més necessitats i també els joves. Des d’aquest lema que vostè va triar, ‘Duc in altum’, que invita a remar mar endins, quina és la gran satisfacció amb la qual deixa Terrassa? I quin àmbit de treball i servei eclesial necessitarà millorar o créixer més?
Vostè va ser nomenat bisbe de Terrassa el juny de 2004, arran de la divisió de l’arxidiòcesi de Barcelona en tres, tot i que vostè preferia utilitzar sempre la paraula “multiplicació”. Sabem que hi ha hagut un treball molt important de conscienciació i consolidació diocesana a la seva nova diòcesi, hereva de l’antiga d’Egara. Sabem, però, que no ha estat fàcil gestionar aquest canvi. Totes les qüestions de patrimoni, immobles compartits amb Barcelona i altres serveis o temes que calia resoldre estan ja superats?